Anterior în "Jurnalele Vampirilor"...
De peste un secol, am trăit în secret, până acum.
Cunosc riscul, dar trebuie s-o cunosc.
- Ce ești? - Sunt un vampir.
- Zgomotul acela. - Ce zgomot?
Tyler!
Ce naiba?
Caroline!
- Îi pot da Carolinei niște sânge. - Nu. Nici gând.
- Doar pentru a o vindeca. - Fă-o.
- Deci oaia neagră se întoarce. - Tyler.
Cine e tipul cu Caroline?
E fratele mai mic al primarului, Manson Lockwood.
Damon, țin la tine. Chiar țin, dar îl iubesc pe Stefan.
Elena, ce se petrece aici?
Nu, Damon! Damon...
Nu, nu, nu.
De ce arăt ca și Katherine?
Nu ești Katherine. Ești exact opusul a tot ce reprezenta ea.
Elena, ce cauți aici?
Mă numesc Katherine. Speram să le poți da fraților Salvatore un mesaj de la mine.
"Jocul a început."
Ce...
Scuze... Unde e toată lumea?
- E miezul nopții, scumpo. - Serios?
Ați văzut-o pe mama?
A plecat după cină cu iubitul tău,
apoi a trecut prietena ta, Elena, pe aici.
Serios?
Da, așa e...
Dar spunea că o cheamă Katherine.
- Pot să mănânc ceva? - Micul dejun se servește la 7:00.
- Dar mie mi-e foame. - Culcă-te la loc!
- Ce miroase așa? - Înapoi în pat!
Ce cauți aici?
Nu știu.
Trebuie să te întorci în pat!
Jurnalele Vampirilor Seria II, episodul 2
Katherine semăna leit cu tine. A fost foarte ciudat.
E strămoașa mea.
Am mutat separeul elevilor în cantină.
Strămoașa ta vampir. Și nu doar semănați,
așa cum seamănă rudele. Erai tu!
Nu știu, nu pot să explic. E ciudat, asta-i tot ce știu.
De unde știi că nu se dă și acum drept tu?
N-am idee, dar aș putea să mă torturez cu gândul îndoielii
sau aș putea să duc premiile astea.
Ai mai vorbit cu Damon de când l-a ucis sau a încercat
- ...să-l ucidă pe Jeremy? - Nu, Bonnie, n-am mai vorbit.
N-am de gând și nici nu vreau să vorbesc despre Damon
sau despre orice altceva legat de vampiri.
Am înțeles.
Sunt om și trebuie să fac lucruri omenești.
- Altfel, o s-o iau razna. - Bine.
Îmi pare rău. Concentrează-te!
Trebuie s-o facem mândră pe Caroline. Altfel, o să ne omoare.
Nu știu cum reușește!
- Ea nu e om! Evident. - Evident.
Seamănă cu brățara de la Elena.
- Deci mă protejează de hipnoză. - Verbina e toxică pentru vampiri.
- Ca otrava? - Da, e foarte otrăvitoare.
N-o să-ți poată intra în minte.
- De ce tocmai verbina? - Nu știu.
Anumite ierburi naturale, rădăcini și alte elemente
le fac rău vampirilor.
- Ca un țăruș în inimă? - Da, dar să fie din lemn.
Ești destul de încrezător.
Îmi spui toate metodele prin care te-aș putea ucide.
Dacă credeam că vrei să mă ucizi, am fi purtat o cu totul altfel de conversație.
Așa e, Damon e cel care o merită.
Vreau să uiți de Damon, bine?
E mult mai puternic decât tine, iar acum nu e stabil.
Mergi mai departe!
Am fost ucis de un vampir și readus la viață de un inel magic.
Cum să merg mai departe?
Da. Dar azi avem parte de distracție, mulțumită exploatatoarei Elena.
- Bună, Elena! - Bună. Ai...
Da. Am adus 300 de peștișori de aur.
O să fie de poveste!
O să fie bine.
A trecut printr-o experiență destul de urâtă.
Speram ca acest carnaval să-l readucă pe tărâmul elevilor de liceu.
- Deci asta facem aici? - Da, cu toții!
O să fim niște liceeni plicticoși, care trăiesc într-o lume
- ...unde cuvântul cu "v" nu e rostit. - Am înțeles!
Mai târziu, o să mă urci în roata mare
și o să urcăm până în vârf. Apoi, o să mă săruți,
iar inima mea va fremăta, așa cum se întâmplă la liceene.
Ai remarcat tema?
Da. Îmi place, dar am o întrebare rapidă.
- Ce facem cu Damon? - Să n-aud cuvântul cu "D".
Acel cuvânt a fost șters din lista subiectelor de discuție.
Din păcate, apariția lui Katherine
l-a făcut să se poarte cam ciudat, haotic, și să devină periculos.
Cine știe ce pune la cale?
Am înțeles că John Gilbert a plecat din oraș.
A fost găsit vampirul care l-a atacat?
Șeriful m-a rugat să preiau inițiativa
și vă promit că voi afla totul.
Fapt care se leagă de următorul subiect.
Richard nu mai e.
Voi fi primar interimar până la alegeri.
O să am nevoie de cineva care să prezideze consiliul.
Aș dori să te ocupi tu de asta.
Sigur, Carol.
Ca membru al unei familii fondatoare, țin mult la asta.
Ar fi o onoare să ajut la păstrarea siguranței orașului.
Doamne!
Putem vorbi?
E cumnatul meu, Manson. E încă în vizită.
Nu vreau să ne audă.
N-a vrut să fie în consiliu când locuia aici,
și nu văd de ce l-aș implica acum.
Câte am făcut, șapte?
Șase. Ultima nu se pune.
- Mai mult te-ai târât! - Poftim?!
Cred că bunica Lockwood te-ar fi întrecut cu cadrul.
Da, bine... Descalță-te!
- Noroi, mama... - Bine...
Furia și agresivitatea despre care vorbeai...
S-a schimbat ceva de când faci sport?
Practic trei sporturi.
Trag de fiare de patru ori pe săptămână și alerg de trei. Nu!
Ai episoade? Ce se întâmplă, mai exact?
Totul debutează normal.
Mă enervez fără niciun motiv. Sunt un tip nervos.
Totul se amplifică, iar eu răbufnesc.
- Nu mai știi ce faci? - Da.
Parcă mă orbește furia.
Există vreun tipar?
Se întâmplă o dată pe lună, numai noaptea?
Nu mai știu ce fac.
În acel moment, devin un alt om.
- Mă urăsc pentru asta. - Mai vrei ceai?
- Damon? - Da, te rog.
Mulțumesc, Carol.
Mama ta spunea că nu mănânci.
Arată scârbos!
E mâncare de spital, așa și trebuie să fie.
Mi-a mai spus că te externează mâine-dimineață.
De dimineață?
Trebuie să plec diseară.
Nu. Carnavalul va începe fără tine, Caroline.
Știu că e greu pentru firea ta nevrotică și posesivă,
- ...dar Bonnie și Elena se descurcă. - Nu sunt nevrotică.
Ba ești, dar e drăguț, așa că...
Nu e vorba de carnaval.
Dar locul ăsta e foarte deprimant.
- Asta, fiindcă stai în întuneric. - Nu face asta!
Ce naiba?!
Trage draperia, te rog.
- Ce se petrece cu tine? - Trage-o!
Bine...
Mă întorc mai târziu, bine?
- Vrei și tu? - Nu, mulțumesc.
Nu mi-e foame. Am mâncat.
Nu ți-e teamă că, într-o bună zi, toate animalele din pădure o să se alieze
și-o să riposteze? Cu siguranță, vorbesc între ele.
Eu mă bucur că te hrănești dintr-o pungă și nu dintr-o studentă.
Îmi place!
Te porți cu mănuși cu mine, de teamă să nu răbufnesc.
Amplifică tensiunea. Și Elena e îngrijorată?
Pariez că vorbiți numai despre mine.
Mai ai vești de la Katherine?
Cred că familia Lockwood ascunde un secret.
Dispozitivul lui Gilbert i-a afectat, însă nu și verbina,
deci nu sunt vampiri. E altceva.
Asta e noua ta obsesie?
Dacă preferi ca alt element supranatural necunoscut
să hoinărească prin oraș, atunci, o las baltă.
Katherine n-a terminat. Știi asta, nu?
- N-avem idee ce pune la cale. - Ba da!
S-a întors să-și arate dragostea nemuritoare pentru tine,
așa că o las în seama ta.
Eu am lucruri mai importante de făcut.
Cum ar fi să explodez.
Noroc!
E drăguț.
Da. E de la prietena mea.
Ce s-a întâmplat?
Să nu spui nimănui!
Nu spun nimănui.
O să faci ce spun eu?
O să fac ce spui tu.
Bine.
Fiindcă mor de foame.
Au rămas fără păpuși cu Bart și Homer și fără tricouri cu Team Jacob.
O să aduc câteva de la clubul de știință.
A murit o boxă în cabina de karaoke.
E totul în ordine, Elena. Respiră și uită-te în jur.
Carnavalul e un mare succes!
Adică pot mai multe decât să atrag furia vampirilor?
Ca să vezi!
Bună! Numele tău e Carter, nu? Ești de la carnaval.
- Da. - Bine, perfect.
Cu ce te pot ajuta, frumoaso?
Ce știi despre boxele de karaoke?
- Arată-mi problema! - Da, Bonnie!
Arată-i problema.
- Bine. Să mergem! - Mergem?
Ce faci?
Nimic, omoram timpul. Te așteptam pe tine.
- Căutai ceva? - De fapt, da.
Ai idee unde pot găsi artefactele familiei?
- Obiectele moștenite? - Deja scotocești prin moștenire?
Am făcut-o deja la 22 de ani.
Nu, căutam un obiect vechi de-al mamei.
Tatăl meu i l-a dăruit când s-au căsătorit.
Are valoare sentimentală.
Probabil că tatăl tău l-a moștenit. Trebuie să fie prin casă.
- Cum arată? - E o piatra lunii.
E de mărimea unui puc de hochei.
Veche, urâtă, ieftină...
Da, bine...
Ar trebui s-o întrebi pe mama.
Bine.
- Ești gata? - Da.
Jeremy... Mă bucur să te văd în viață.
Nu ești cam bătrân pentru un carnaval de liceu?
Cam cu 150 de ani prea bătrân.
E amuzant cum trântești tu glume, când aș putea
să divulg totul, spunând cuiva ce ești.
Te rog, spune-mi că asta n-a fost o amenințare.
Ba poate că e.
Uite ce n-o să facem.
N-o să defilăm, de parc-am fi invincibili,
când mie mi-e foarte ușor să te termin.
Dacă vrei să spui lumii ce sunt, te invit să încerci.
O să-ți înfig inelul ăsta atât de adânc în fund,
încât o să-ți iasă pe nas.
Doctorul a spus că sunt ca și nouă.
M-a externat și mi-a spus că n-am de ce să mai aștept până dimineață.
Sună-mă când primești mesajul.
E întuneric, Slavă Domnului!
Îmi pare rău!
Bine. Care e povestea?
- Soțului meu îi place să fie pervers. - Da, perfect!
Bine... O să plec.
Sunt președinta comitetului pentru carnaval, Mi-e teamă că a ieșit un dezastru.
Iar Elena nu știe ce înseamnă "fabulos".
Încă o dată, îmi pare rău!
Dacă ai putea să uiți că te-am mușcat
ar fi grozav, fiindcă eu așa am de gând.
Ce să uit?
Habar n-am cum funcționează, dar e genial!
Văd că stai la pândă.
- Observ. - Ești obsedat.
E puternic.
Practică trei sporturi.
Normal că e puternic. Exagerezi.
- Pun pariu că te înving. - Vine și unchiul.
Hai să te văd, surferule!
E ridicol!
Asta e tot?
El e campionul. Cine urmează?
Stefan vrea să-ncerce!
Da, sigur. Încerc și eu!
Hai, Stef!
Fă-l praf, Stef!
Fratele meu crede că te pot învinge.
Fratele tău greșește.
- N-ai depus pic de efort! - Ba da.
Vino cu mine.
- E... - Nu e genul ăla de forță.
Dar a fost ceva supraomenesc, dacă are vreo logică.
Ce-i cu familia aia?
Dacă nu sunt vampiri, ce naiba sunt?
Poate sunt țestoase ninja.
- Nu ești deloc amuzant! - Ba nu. Zombi, vârcolaci.
Lasă glumele!
Ce pui la cale?
Cum trăim în realitate și nu există vârcolaci sau țestoase de luptă...
- Am spus "țestoasă ninja". - Tu!
- Am și eu un nume. - Da. Nu-mi pasă.
Vreau să te bați cu cineva.
Un puști pe nume Tyler Lockwood.
- Damon, nu face asta. - Nu, e doar un experiment.
Enervează-l!
Dar să nu dai înapoi!
- N-o să dau înapoi! - Știu.
Îți dai seama că cineva o să aibă de suferit?
- Nu, cineva o să turbeze de furie. - Și ce-o să rezolve asta?
Tyler nu e în stare să dea înapoi.
Să vedem cine intervine.
Poate misteriosul său unchi, ambiguu de supranatural.
Bună, blonduțo!
Te-au externat?
Îmi amintesc.
Ce anume?
Îmi aduc aminte cum m-ai manipulat, te-ai jucat cu mine, m-ai abuzat,
mi-ai șters amintirile, mi-ai băut sângele.
- Ești nebună. - Amintirile au revenit pe fragmente.
N-ai cum să-ți amintești. E imposibil.
Doar dacă ai devenit un...
Am un mesaj de la Katherine.
A spus: "Începe jocul."
Stai...
Ești praf!
- Elena! - Ce vrei, Damon?
Știu că sunt ultima persoană pe care vrei s-o vezi acum,
dar trebuie să vii cu mine.
- Orice-ar fi nu mă interesează. - Trebuie să vii chiar acum, Elena.
- Ai grijă pe unde mergi! - Care e problema ta?
- Ai dat peste mine. - Și ce-ai de gând să faci?
Glumești?
Calmează-te!
Dacă mă mai lovești o dată, îți jur că...
Tyler!
Ce naiba?
Ochii tăi...
Hai! Să mergem!
Ești teafăr?
De ce am făcut asta?
Ai fost în locul nepotrivit la momentul nepotrivit.
- Ce cauți aici? - M-au externat. Sunt mai bine.
- Cum te simți? - Mă simt destul de bine.
- Mai devreme, erai puțin... - Mă simt mult mai bine.
Mult mai bine!
- Vrei să încerci? - Da!
- Bună lovitură, agresivo! - Cred că erau deja sparte.
- Nu... - Ce s-a întâmplat?
- Trebuie să plec. - Care, așteaptă!
- Te simți bine? - Nu, lasă-mă în pace!
- Cum s-a întâmplat? - I-am dat să bea sânge.
Iar Katherine a omorât-o. A plus B egal...
De ce?
Katherine e o ticăloasă manipulatoare și obraznică.
A zis să înceapă jocul? Ce înseamnă asta, de fapt?
Îi place să joace murdar și vrea ca noi să aflăm.
De ce tocmai Caroline?
- Nu știu. - Caroline nu e deloc în apele ei.
- Nici măcar nu știe ce i se întâmplă. - Ba eu cred că știe...
A început să-și amintească hipnoza din momentul în care a început transformarea.
- Trebuie s-o găsim. - Da, și s-o omorâm.
- N-o s-o omori pe Caroline. - Știe ce suntem.
Oficial, reprezintă un pericol. Trebuie să scăpăm de ea.
Damon, categoric, nu!
Vrei să-ți amintesc povestea tragică a unei fete pe nume Vicky Donovan?
Caroline n-o să se descurce ca vampir.
Mama ei e vânător de vampiri. Toți știm cum o să se termine povestea.
Hai să trecem la ultimul capitol.
- Nu e o soluție, Damon. - Nu?
Tăcerea ta e asurzitoare, Stefan.
Nu era carnavalul școlii în noaptea în care ai înjunghiat-o pe Vicky?
Orașul în care istoria se repetă. Știi că am dreptate.
N-o s-o omorâm.
E singura cale.
E totul în regulă?
- Îmi pare tare rău! - Poftim?
Sigur e supărată pe mine, dar nu știu de ce.
- Ce s-a întâmplat? - E ciudată. Așa a fost toată ziua.
Acum era liniștită, iar în secunda următoare, o lua razna.
Era să moară. Nu știi ce-i în capul ei.
- În plus, e vorba de Caroline. - Da...
Sunt obișnuit cu îndoiala. Așa e ea, vrei sau nu.
Dar părea... Nici nu știu. Diferită... mai mult de-atât.
Nu pot să explic.
Ești de acord cu Damon? Stefan?
- Stefan... - Damon are dreptate.
Nu cu ce ar trebui să facem, ci cu ce-o să se-ntâmple.
Katherine a semnat sentința la moarte a lui Caroline.
Nu putem lăsa lucrurile să se termine așa.
- Mie îmi face asta, nu? - Nu. De fapt, mie.
- Am ajuns acasă. - Teritoriu sigur. Gata cu tăcerea!
- Ți-am zis s-o lași baltă. - Ce-a fost cu mișcarea aia?
Arte marțiene braziliene. Am făcut cursuri acum ceva timp.
- Nu mă minți! - Nu fac asta.
Am văzut ceva!
N-ai văzut nimic.
- Ți-am văzut ochii. Străluceau. - Poate din cauza farurilor.
- Din cauza farurilor. - Da...
- Și te aștepți să cred asta? - Tyler, vrei să știi ce-ai văzut?
M-ai văzut foarte nervos, încercând să te scot din belele!
Unde-ar putea fi?
Ce e? O auzi?
- Ce se întâmplă, Stefan? - E sânge. Miroase a sânge.
E mort. Eu l-am omorât.
Ce se întâmplă cu mine?
E-n regulă.
Pot să te ajut.
- Poți? - Da. Trebuie să te ajut.
- Ce-o să faci? - Singurul lucru pe care pot să-l fac.
O să te omor.
- Te rog, nu vreau să mor! - Dar ești deja moartă.
Ba nu! Nu spune asta!
Ajută-mă, te rog!
Bine.
- Te rog! - Bine!
O să fie bine.
E singura soluție...
Stefan!
Ia mâna de pe mine! Tu m-ai omorât!
Nu, Caroline, nu eu te-am omorât. A fost Katherine.
Atunci, de ce semăna cu tine? De ce mi-a făcut asta?
- Trebuie s-o ducem înăuntru. - E-n regulă. Vino cu mine.
- O să moară. E o chestiune de timp. - Poate, dar nu în seara asta.
Sau poate că da.
Damon, e prietena mea.
Orice o să se întâmple... o să fie vina ta.
- Trebuie s-o curățăm. - Caroline?
E-n regulă, vino.
Nu ești... N-ai cum să fii...
Bonnie...
- Dumnezeule! - Bonnie...
- Vino... - Mă urăște,
Bonnie mă urăște!
- Nu, e șocată. Toți suntem. - Ce-o să zică Matt, mama?
Toate la timpul lor. Hai să te curățăm de sânge.
Sunt o criminală, un monstru.
Sentimentele tale sunt puternice acum.
Face parte din transformare. E ceva normal.
Ce se întâmplă cu fața mea? E groaznic!
Caroline, uită-te la mine!
Uită-te la fața mea!
Ai văzut?
Când simți sângele zvâcnind,
spune-ți că poți să treci peste, că ești destul de puternică.
Nu contează cât de bine te simți după ce te hrănești,
trebuie să te abții, să îngropi dorința.
Uită-te la mine...
Doar așa o să supraviețuiești.
Încearcă...
Foarte bine...
De ce mi-a făcut asta Katherine?
N-am idee. Aș fi vrut să știu...
Îți promit că n-o să ți se întâmple nimic.
Vino aici.
- Nu pot să cred ce se întâmplă. - Nu mai exagera.
Avem un cadavru de îngropat.
Credeam că tu decizi. Nu?
N-aș vrea să fiu în locul tău, amice.
Ți-am spus ce-o să se întâmple dacă mai pățește cineva ceva.
- Nu eu am făcut asta! - Bonnie, n-a fost vina lui.
Orice se întâmplă e din vina lui, Elena.
Bonnie, ce faci?
Bonnie, oprește-te!
Bonnie, încetează! O să-l omori!
Bonnie!
- De ce m-ai oprit? - Fiindcă noi nu procedăm așa.
Bonnie, noi nu suntem așa.
Caroline e bine, deocamdată. O s-o verific mai târziu.
- Dar tipul pe care l-a... - Am rezolvat problema.
Damon are dreptate, nu-i așa? N-o să se termine bine pentru ea.
Nu, o să-i demonstrez opusul.
Nu-mi vine să cred în ce s-a transformat ziua asta.
Nu e o zi normală din viața ta?
Am fost naivă.
Nimic nu e normal în viața mea. Cea mai bună prietenă e vrăjitoare,
iubitul meu e vampir și am o dublură care vrea să ne distrugă pe toți.
- Îmi pare rău. - Nu e vina ta, Stefan.
Nu e vina nimănui. Așa a fost să fie.
Sunt bine...
Doar că... Sunt bine.
Te sun mâine, bine? Noapte bună, Stefan!
Noapte bună!
Cred că e bine pentru Tyler să te aibă aproape.
Mulțumesc, Carol.
O să mă uit după piatra pe care o căutai.
Cred că e înghesuită într-una dintre ascunzătorile lui Richard.
- Vii? - Imediat.
- Noapte bună, mamă! - Noapte bună, Tyler!
Îmi pare rău pentru întâmplarea de mai devreme. Suntem în regulă?
- Da. - Bine.
Ce naiba cauți aici?
Nu-ți încui ușa din față.
În locul tău, n-aș face asta. Am uns paharul cu verbină.
De ce ai face una ca asta?
Ca să te pot ucide.
Ai venit aici ca să mă omori?
Ar fi corect. Tu m-ai omorât primul.
Cum de ți-a venit mintea la cap?
Tata ura vampirii. Și unchiul meu, la fel.
Erau de neclintit. Știau exact ce principii au.
Mă gândeam că și eu ar trebui să iau atitudine pentru ceva.
Dacă te omor, ce aș rezolva?
Nu mă pricep să joc rolul fratelui mai mare.
Îmi pare rău că n-am să-ți ofer lăptic și prăjiturele.
Nenorocitule!
Așteaptă.
- Și tata ura vampirii. - Da?
Din același motiv ca și tatăl tău. Doar că, în 1864...
Oamenii știau să ascută țărușii.
Tu ai făcut asta?
Da, am încercat. E mai greu decât pare.
Ce cauți aici?
Am venit să văd dacă ți-ai revenit.
Ar trebui să pleci. Trebuie să ajungă mama acasă.
Nu, m-ai repezit toată ziua. Sunt mai neliniștit decât tine, acum.
Ce vrei să spui?
Era să mori, iar asta m-a îngrozit.
Mă gândesc că nu mai pot să pierd pe cineva acum.
Mi-am dat seama că, deși azi îmi venea să te strâng de gât,
simt că sunt îndrăgostit de tine.
Acum, cred că tu nu simți la fel.
Bună... Cât e ceasul?
Mai e puțin până la răsărit. Vino cu mine.
Stefan, ce căutăm aici? O să ne prindă.
L-am hipnotizat pe paznic să se ducă în pauză,
ca să-mi pot săruta iubita în vârful roții.
Stefan...
Trebuie să profităm de momentele astea, Elena.
Ce i-a făcut Katherine lui Caroline ar putea fi doar începutul.
Mai e și problema cu Tyler și familia lui pe care n-o înțeleg.
Și Damon...
M-am întors în orașul ăsta ca să încep o viață cu tine.
Nu trebuie să uităm s-o trăim.
Stefan, cum ajungem în vârf?
Va trebui să te ții bine.
Ce e?
E așa de frumos să te văd râzând...
N-o să fie ușor, nu-i așa?
Nu, n-o să fie.
Ați urmărit: Jurnalele Vampirilor Seria II, episodul 2
Subtitrare: Retail